BALDWIN REJSEBUREAU
- Ser det rigtigt ud? - Ja.
Jorden rundt på 80 dage og på første klasse.
Du skal bo på de bedste hoteller.
I Firenze er der en restaurant, der hedder Enoteca Pinchiorri.
- Den er så romantisk. - Den må jeg prøve.
- Skal I have et eller to værelser? - Et.
- En eller to senge? - En.
Og den medrejsendes navn?
Miss Kelly Taylor.
Ja, der var et møde I sidste uge. Hvornår er alt det sket?
For en måned siden, men vi ville ikke fortælle dig det.
- I kunne da godt have sagt det. - Det var ikke så vigtigt.
Det kommer helt uventet.
- Hvad er der med far? - Bender er I telefonen.
Han ringer da ellers aldrig.
Han må have hørt, at din far truer med at sige op.
- Tror du, han gør det? - Ja.
Efter 15 år fortjener han en smule respekt.
Tænk at blive holdt udenfor af folk, man har arbejdet sammen med altid.
Det kender jeg kun alt for godt.
- Rektor aflyste vores møde I dag. - Han har nok bare travlt, skat.
Folk plejede at kalde mig rektors kæledægge.
- Nu har han ikke engang tid til mig. - Jeg ved, det var svært at tabe valget.
Det er faktisk sværere, end jeg troede.
- I må hellere sidde ned. - Vi sidder ned.
Nå ja. Jeg må hellere sidde ned.
Hvad foregår der?
- De ville ikke acceptere min opsigelse. - Er det godt eller skidt?
De har holdt mig udenfor, fordi de vil tilbyde mig en stor forfremmelse.
Det er da alle tiders.
Og en lønforhøjelse, der vil give mig to og en halv gang mere I løn.
- Jim! - Men der er en hage ved det.
- Vi skal flytte tilbage til Minnesota. - Ikke Minnesota.
Hongkong.
- Hvordan klarer jeg det? - Det er ren poesi.
Jeg har lidt svært ved at styre mig.
Det har jeg også.
- Du fejede benene væk under mig. - Det kan du tro.
- Hvad er det? - Åbn den.
- Mener du det? - Ja.
Vi tager af sted efter dine eksamener. Vi kan købe det meste på vejen.
Tøj I Frankrig. Perler I Kina.
Vi kan købe dig en boomerang I Australien.
Dylan, jeg kan ikke bare tage af sted. Jeg har forpligtelser.
Hvilke forpligtelser?
- Skolen. - Du har sommerferie.
- Jeg har en modelkontrakt. - Du vil kun komme til at se bedre ud.
- Hvad med familie og venner? - Du mener Brandon.
Du har måske nok fundet mig som din sjælefrænde, men det har jeg ikke.
Jeg kender kun det her liv, hvor jeg er sammen med Brandon.
Og sidste gang vi rejste sammen, skændtes vi hele tiden.
Bliver du hos Brandon, fordi I ikke skændes?
Du skændes med mig, fordi du føler dig levende.
Vi var sammen I et tidligere liv.
Hvis vi skal være sammen I det her liv, er muligheden der lige nu.
Så tag med, medmindre du vil blive her sammen med onkel Minnesota.
Lad nu være, Dylan.
Jeg er helt sikker på, at du hører til hos mig.
Vi hører sammen.
- Hvad skal jeg sige? - Du behøver ikke sige noget.
Du skal bare være klar, når jeg henter dig.
Og lad nu være med at brække noget, for det stinker at rejse på krykker.
Hvad siger du, chef? Flyttekasse eller bil?
- Bil. - Der bliver ikke plads til os.
Nej, det er jo den sidste udgave af "The Blaze."
Hvis du bliver nostalgisk over hver en lille ting, kommer vi ingen vegne.
Der er bare så mange minder.
- Så tager vi bare ikke til Yale. - Det mener du jo ikke.
Jeg har ikke åbnet den her skuffe, siden vi flyttede ind.
- Nu smider jeg det bare ud. - Ud med minderne.
- Hvor skal min afskedsfest holdes? - Det siger jeg ikke.
- Jeg lokker det ud af dig. - De ville ikke sige det.
- De vidste, du ville torturere mig. - Du skal nok sige det.
- Jeg elsker tortur. - Gør du?
- Hej med jer. - Hej, Steve.
- Hvad laver I? - Vi er ved at pakke.
Ja, det kan jeg se. Hvordan går det med min opgave?
Steve, jeg skal flytte med min familie, og jeg har faktisk også selv eksamener.
Men min opgave skal afleveres om tre dage.
Og karakteren gælder for tre fag. Jeg skal bruge den opgave.
Så skulle du måske have skrevet den selv.
Ja, men jeg udskyder alting.
Og det bliver sidste gang, du nogensinde skal hjælpe mig.
Det må du ikke sige, så bliver jeg bare trist.
Trist nok til at skrive opgaven?
Så skriver vi den sammen. Ryd bordet, så skriver vi den nu.
Det kan jeg ikke. Jeg skal til softball.
- Softball? - Vi er I kvartfinalen.
Og jeg skal slå som nummer fire.
Hvis du går I gang med opgaven, så kommer jeg senere.
Tusind tak, Andrea. Jeg elsker dig.
Steve!
Kom ind.
Læser du I sådan et godt vejr? Er det ikke en forbrydelse?
Her er de noter, du ville låne.
- Kan du ikke engang hilse? - Jeg har ikke tid til hyggesnak.
Du får mine noter, fordi jeg skylder dig en tjeneste. Nu er vi kvit.
REJSEPLAN FOR DYLAN MCKAY OG KELLY TAYLOR
- Du planlægger nok en rejse, hvad? - Det kommer ikke dig ved.
Sikke en ferie. Hvad mon Brandon skal lave I sommer?
Tak for noterne.
Ray, jeg skal læse. Jeg har tre eksamener mere.
Men du havde tid nok til at forberede Andreas fest.
Det kan du ikke bebrejde mig. Hun er en af mine bedste venner.
- Hvad er jeg så? - Ray.
Jeg skulle være blevet på turne.
Men du tiggede mig om at komme hjem, så jeg kom tilbage for din skyld.
Jeg elsker dig. Jeg er lykkelig for, at du er her.
Det siger du, men du viser det ikke.
- Du snakker om sex. - Jeg har brug for dig.
- Jeg har brug for din tid. - Jeg er ked af det.
Men så snart eksamenerne er færdige, har vi hele sommeren.
Og du kan jo tage med til Andreas afskedsfest I morgen.
- Nej tak. - Så kan vi da være sammen.
Jeg har ikke lyst til at genopleve gamle minder fra jeres high school-tid.
Clare kommer, og hun gik da ikke på high school med os.
- Endnu en grund til at blive hjemme. - Jeg troede, du kunne lide dem.
Det er dine venner. Det behøver vi ikke ændre på.
Og de behøver ikke lade, som om de kan lide mig.
- Det passer ikke. - Jo, og jeg kunne bede dig vælge.
- Men det gør jeg ikke. - Okay.
Det sætter jeg pris på.
Hvad nu, hvis jeg bad dig vælge? Ville du så vælge mig?
Det er ikke rimeligt.
Du gav os en halv times frokostpause. Skal vi skændes eller spise?
Jeg tror, jeg har mistet appetitten.
Hongkong? Tror du, de gør det?
Jeg ved det ikke. Der bliver vel masser af arbejde, når det bliver selvstændigt.
- Hvad skal Cindy lave? - Hun har jo sin uddannelse.
Måske har kineserne brug for familierådgivere.
- Hun taler jo kun engelsk. - Jeg ved ikke, hvad de gør.
- Men de vil jo gerne ud at rejse. - De er ikke de eneste med rejsefeber.
Hvor skal du hen?
- Det er ikke mig. - Hvem er det så?
- Har Kelly ikke sagt det? - Har Kelly ikke sagt hvad?
Brandon, det her er altså ikke sladder.
- Og jeg siger det ikke for at såre dig. - Kom nu til sagen, Val.
Dylan planlægger at rejse jorden rundt.
Og Kelly tager med ham.
- Har hun fortalt dig det? - Nej.
Jeg så billetterne på hendes bord.
Det gør mig ondt, at hun bedrager dig på den måde.
Val, må jeg lige være alene et øjeblik?
- Bare sig til, hvis du har brug for mig. - Tak skal du have.
Jeg tænkte nok, jeg ville få besøg af dig.
Hvad foregår der? Hvorfor inviterer du min kæreste på jordomrejse?
- Det er ikke personligt. - Det er meget personligt.
- Jeg gør det, jeg er nødt til. - Det gør jeg også.
Jeg ved godt, du elsker hende, men Kelly og jeg har en forbindelse, -
- som du aldrig nogensinde vil forstå.
Jeg har en pakke til miss Kelly Taylor.
Hvad er det? Jeg har da ikke fødselsdag.
Det er bare noget, du mangler.
- Nye rulleskøjter. - Jeg ved jo, du har trænet.
- Tak. - Det var så lidt.
- Skal vi prøve dem? - Nej, jeg skal læse.
- Du har læst som en gal. - Du har dårlig indflydelse på mig.
- Hvordan passer de dig? - Perfekt.
Du må hellere prøve den anden. Fødder er aldrig lige store.
- Der er noget nede I den. - Måske er det en sort enke.
Få den væk! Hvad er det?
- Der er faktisk noget. - Er der en edderkop?
Det er ikke en edderkop, medmindre de fås I fløjlsæsker.
- Brandon, hvad er nu det? - Åbn den.
Den er smuk.
Det er ingen jordomrejse, men vi kan komme langt sammen.
- Valerie har altså sagt det. - Ja, og Dylan bekræftede det.
- Tager du med ham? - Det ved jeg ikke.
- Han spurgte først I går. - Elsker du ham?
- Jeg har stadig følelser for ham. - Hvad med os?
Du behøvede ikke en ring for at vise, du elsker mig.
Det ved jeg godt, Kelly.
Men jeg giver ikke op uden en kamp.
Vil du gifte dig med mig?
Jeg ved godt, det er en stor beslutning, men vi behøver ikke gøre det nu.
Jeg siger bare, at jeg vil tilbringe mit liv sammen med dig.
Jeg elsker dig.
Er det et ja?
- Det er ikke et nej. - Det er da en begyndelse.
- Mine forældre skal flytte. - Hvorhen?
Til Hongkong.
Det er rigtigt. Det er lige blevet aftalt.
Og huset kommer til at stå tomt.
Jeg synes, vi skal flytte sammen.
- Det behøver vi ikke en ring for. - Jo, vi gør.
Det er ligesom at afgive et løfte.
Du behøver ikke tage den på med det samme.
Men hvis du gør det en dag, ved jeg, hvad det betyder.
Du presser mig ikke, vel?
Jeg kan kun bede dig om ikke at rejse med Dylan.
- Jeg er nødt til at tænke over det. - Det ved jeg godt.
Vi har været gennem meget sammen.
Ikke kun gode ting, men også alt det med Emily, Finley og ildebranden.
Og vi elsker stadig hinanden. Det betyder noget.
- Ved du, hvad jeg gerne ville se lige nu? - Hvad?
Jeg ville gerne se dig med den ring på og intet andet.
- Hvad siger du til det? - Det lyder som en god idé.
Det synes jeg også.
- Stille aften, hvad? - Alle har eksamener I denne uge.
- Burde du ikke læse? - Burde du ikke gøre dig klar?
Jeg skal tale med dig.
- Hvad er dit problem? - Vores problem.
- Hvad er så vores problem? - David og Clare er efter mig.
- Hvad, hvis de fortæller Donna om os? - Slap nu af, Ray.
Du er jo paranoid. Du kan altid sige, at din fordrukne mor har fundet på det.
- Jeg håber, du har ret. - Vores forhold er ren forretning.
Hvis Donna ikke synes om det, er det hendes problem.
Og dit, måske, men ikke mit.
- Du er altså en uskyldig tilskuer. - Nej, jeg er natklubejer.
Og du er min ansatte. Du skal være glad, så du gør dit arbejde ordentligt.
Men sagen er, at jeg ikke kan løse dine personlige problemer.
Nå, men held og lykke, Ray.
Det er tid til at levere en god koncert.
Hej, Phil.
- Hvornår gav han dig den? - I eftermiddags på stranden.
Hvorfor ligger ringen stadig I æsken?
- Jeg har ikke sagt ja endnu. - Hvorfor ikke?
Fordi en anden har givet mig noget at tænke over.
Dylan har bedt mig rejse jorden rundt med ham.
Den rejse må have kostet en formue.
Penge betyder tilsyneladende ikke noget for Dylan.
Men du tager da ikke med, vel?
Du ville da ikke droppe en fyr som Brandon for en flirt?
- Det er ikke nogen flirt. - Dylan har ikke givet dig en ring.
Jeg ved godt, det lyder skørt.
Jeg elsker Brandon af hele mit hjerte, men med Dylan.
Jeg ved det ikke. Det er, som om han er en del af min sjæl.
Kom ind.
Du har besøg.
- Hvem er det? - Dylan.
Du ser fantastisk ud.
- Hvad laver du her? - Jeg ville se, om du havde bestemt dig.
- Jeg har brug for at tænke. - Du tænker for meget.
Hvor blev den kølige Dylan McKay af?
Han ved for første gang I sit liv, hvad han har brug for.
- Jeg har brug for dig. - Jeg har brug for tid.
Flyet letter om fire dage.
Du må ikke presse mig.
Hvad er det?
Hvad?
Hvad er det, du har på fingeren?
Jeg glemte, jeg havde den på.
Brandon gav mig den I dag.
Det behøver jeg slet ikke at vide noget om.
Jeg skal bare vide, om du sagde ja.
Vi kan ikke bare stå her og glo.
Hvem glor?
Kom, vi går.
- Hvad tror du, hun gør? - Det ved jeg ikke.
- Jeg ved godt, hvem jeg ville vælge. - Brandon?
- Ja, ville du ikke det? - Det ved jeg ikke.
I high school tænkte jeg altid.
- Var du vild med Dylan? - Det var alle.
Det overrasker mig ikke. Du går efter de farlige, forpinte typer.
- Du tænder på dramaet. - Det gør jeg da ikke.
Gør jeg?
Måske finder du en dag en fyr, der tager sig af dig.
- Jeg ved ikke, hvad du mener. - Jo, du gør.
Nu må du ikke hade mig, men du fortjener bedre end Ray.
Jeg ved godt, at du og David ikke kan lide Ray, men det kan jeg.
Vi er glade for hinanden, og jeg skal ikke forsvare ham over for dig.
Undskyld. Jeg skal ikke blande mig.
Nej, det skal du ikke. Slet ikke, når du kommer sammen med min ekskæreste.
- Donna. - Jeg går I seng.
- Godt, du er her. - Hvor er Valerie?
Det ved jeg ikke. Val!
- Hej. Hvad er der? - Lad os lige sætte os ned.
Vi ville bare fortælle jer, at vi har truffet en beslutning.
- Vi hopper i. - Vi hopper faktisk på flyet.
- Vi flytter til Hongkong. - Det er da alle tiders.
I skal nok få det sjovt.
Det er en stor beslutning, og der er meget at tænke på.
Og vi synes, I skal have det godt med det.
Vi må tage problemerne, efterhånden som de kommer.
Hvad siger du så?
Jeg gav Kelly en forlovelsesring I dag.
- Hvad gjorde du? - Friede du til hende?
- Hvad sagde hun? - Hun tænker over det.
I sælger ikke huset, vel?
Det ved vi ikke endnu. Vi skal jo være væk I flere år.
- Gid I havde sagt det. - Vi siger det jo nu.
- Vi har først lige besluttet os. - Du vil altid have tag over hovedet.
- Er du sikker på, du vil giftes? - Er I sikre på, I vil til Hongkong?
- Jeg føler, jeg bliver bortført. - Det bliver du også.
Hvor skal vi hen? Jeg er helt desorienteret.
- Det er også meningen. - Hvornår er vi der?
- Du er utrolig utålmodig. - Jeg er bare nysgerrig.
Du behøver ikke gætte mere, for nu er vi her.
Godt.
Nu må du godt tage bindet af.
Det var dog utroligt. Tænk engang.
Hej, skat. Her har mor gået I skole.
Mor var ikke bare den klogeste pige på skolen.
- Hun var også den kønneste. - Det siger far til alle pigerne.
Det er for sent at gå til eksamensforberedelse, -
- men det er ikke for sent at invitere sin udkårne til skoleballet.
Det er noget af et campusområde for en offentlig skole.
Det er noget af et campusområde I det hele taget.
Nu skal jeg tage den, Donna.
- Er du ikke Donna Martin? - Jo.
- Jeg kan godt huske dig. - Du har nok hørt mig I skoleradioen.
Nej, det var dig, der kastede op til skoleballet.
- Jeg besvimede. - Jeg demonstrerede for dig.
- "Lad Donna Martin bestå!" - Præcis.
- Tak for din støtte. - Jeg skal til skolebal I morgen.
Hold dig ædru, og pas på mrs. Teasley.
- Det skal jeg huske. - Hej, Jill.
- Ses vi I morgen aften? - Hej, mrs. Teasley.
Farvel, mrs. Teasley.
- Du er berømt. - Berygtet.
- Hej. - Tak, fordi du kom.
Jeg ville ikke gå glip af det.
Godt at se dig uden for eftersidningslokalet, mrs. Teasley.
Godt at se jer. Hvor er æresgæsten?
Det her er altså utroligt.
Det var her, det hele begyndte. Hej, Jess.
Dengang jeg ikke havde noget liv, tilbragte jeg al min tid her.
- Andrea. - Mrs. Teasley.
- Hvordan har du det? - Skønt.
- Lad mig se din smukke datter. - Det er Hannah Rose.
Hun er perfekt.
- Og det er min mand Jesse Vasquez. - Rart at møde dig.
- Hvor er Brandon og Dylan? - Jeg ved ikke, om de kommer.
Hvordan kan de gøre det mod Andrea?
Nu ved jeg, hvorfor I holdt det hemmeligt. Tusind tak.
Der kommer en overraskelse mere.
Andrea Zuckerman, her er dit liv.
Andrea.
- Gil Meyers, hvad laver du her? - Han arbejder her.
- Jeg hører, du skal på Yale. - Ja, og det er hans skyld.
- Du må være Jesse. - Jeg har hørt meget om dig, Gil.
- Det er vores datter Hannah. - Hvor er hun smuk.
Hvis du har tid, kan jeg vise dig billeder af min lille dreng.
Dem vil jeg meget gerne se.
Jeg var særligt glad for den klasse.
- Selv mig? - Især dig, Steve.
Du tilbragte mere tid på mit kontor end nogen anden.
Hør her, alle sammen. Vi har en gave at overrække.
Vi kan ikke lade jer rejse uden den rette påklædning.
Vi har sweatshirts fra CU til mor og barn.
Nej, hvor fint.
Og T-shirts fra West Beverly High til mor og barn.
Det er helt perfekt.
- I skal jo huske, hvor I kommer fra. - Det glemmer jeg aldrig.
- Og jeg glemmer aldrig jer. - Vi har kendt hinanden længe.
Det har vi I hvert fald.
Siden niende klasse hos miss Brewster. Kan du huske det?
Det var første gang, jeg fik en god karakter I engelsk.
Det kunne jeg ikke have gjort uden dig, Andrea.
- Hvem skal skrive mine opgaver nu? - Det skal du vel selv.
Jeg får Brandon til det.
Hvor er Brandon og Dylan I øvrigt?
Brandon ville gerne være kommet, men hans forældre skal jo flytte.
Kel, jeg ved godt, hvad der foregår. Han ringede til mig I går.
- Hvad vil du gøre? - Gid jeg vidste det.
Kom.
- Ray, så kom du alligevel. - Du overtalte mig.
- Se, hvem der er kommet. - Herligt.
Hvis vi er heldige, spiller han måske en serenade.
- Hej, Ray. - Hej.
- Held og lykke, Andrea. - Tak, Ray.
- Vil du have et stykke kage? - Nej tak, vi bliver ikke så længe.
Hvad mener du? Vi er jo lige kommet.
Når du er færdig, kører jeg dig hjem.
Vi havde ellers planlagt at tage hjem til Andrea bagefter.
Et sidste møde med Peach Pit-søstrene, før jeg tager af sted.
Javel Du har sørme travlt.
- Ray. - Vi ses senere.
Jeg går lige.
- Vent, du må ikke være vred. - Men det er jeg altså.
- Andrea er en af mine bedste venner. - Hvor mange gange har du sagt det?
- Hvor mange gange skal I sige farvel? - Det er ikke fair.
- Hvem siger, det skal være det? - Du må ikke køre.
Jeg hader, når du er sådan. Jeg er ked af det.
Det skulle du have tænkt på noget før. Du er så forkælet og egoistisk.
Lad nu være. Jeg elsker dig.
Og så begynder du at græde. Typisk.
Du tuder altid, når du ikke får din vilje.
Så tager jeg ikke hen til Andrea. Er du så glad?
Du skal ikke gøre det for min skyld. Jeg er træt af dig og dine rige venner.
- Jeg skrider. - Du skal ikke ringe til mig.
Bare rolig.
Ja?
Hej. Jeg tænkte, du måske var sulten.
- Hvordan kunne du vide det? - Grovæder alle ikke I læseferien?
Hvis jeg overlever den her eksamen, overlever jeg alt.
Du har haft meget at tænke på.
- Har Kelly givet dig et svar? - Niks.
- Det må gå dig på. - Nej.
Hold nu op, Brandon. Jeg har kendt dig hele livet.
Okay, det piner mig, er du så glad?
- Det forstår jeg godt. - Godt, for det gør jeg nemlig ikke.
- Det er vel, fordi du ikke manipulerer. - Er det en kompliment?
Den største kompliment.
Men du kender ikke mennesker. I hvert fald ikke kvinder.
Du mener altså, at Kelly manipulerer mig?
Jeg ved bare, at hvis en fyr som dig gav mig en forlovelsesring
så ville jeg ikke lade dig vente.
Det er hendes beslutning.
Vil du vide, hvad jeg synes?
- Det ved jeg ikke rigtig. - Jeg siger det alligevel.
Jeg håber, Kelly vælger Dylan, for jeg synes, du fortjener bedre.
Vil du have selskab?
Nej tak, det gør ikke noget.
Hvorfor skal det være så svært?
Fordi vi ikke forelsker os I drømme, men I rigtige mennesker.
Rigtige idioter, hvis du spørger mig.
Hvad er der galt med mænd?
Det spørger jeg også mig selv om.
Det handler altid om ham.
Hvad han har brug for. Hvad han vil have.
Det lyder som de mænd, jeg kender.
Nej, sådan er Brandon ikke.
Ikke altid, men engang imellem.
I dag var hans egne problemer vigtigere end Andreas frokost.
- Og Dylan? - Donna.
Dylan er en af de mest egocentriske personer på Jorden.
Og sådan har han åbenbart været I adskillige liv.
- Men du elsker dem alligevel. - Ja.
Har Brandon
eller Dylan nogensinde været ond ved dig?
Ond?
Nej, Brandon har aldrig. Og Dylan har kun, når han har været fuld.
Nogle gange kan Ray være.
Jeg ved det ikke. Han sårer mig bare.
- Han taler nedsættende om mig. - Hvorfor bliver du så hos ham?
Jeg elsker ham.
Jeg sagde, han ikke skulle ringe til mig.
Og jeg ville ønske, jeg kunne tage det I mig igen.
Hvis du elsker ham, må du jo følge dit hjerte.
- Har du tænkt dig at gøre det? - Jeg vil prøve.
Nogle gange, når jeg er sammen med Ray, bliver jeg så forvirret.
Jeg ved ikke, hvem jeg er, eller hvad jeg vil.
Det er forståeligt nok.
Det er naturligt at give slip på en del af sig selv for en anden.
Det vigtige er ikke at miste sin egen identitet undervejs.
- Tak, Kel. - Klarer du dig?
Det tror jeg.
Jeg er indenfor, hvis du har brug for mig.
Jeg har bestilt sandwicher til køreturen. Vil du ellers have noget?
Kaffe. Masser af kaffe.
Du kan sove hele vejen til Utah.
- Hvis Hannah lader mig sove. - Du lader da mor sove, ikke også?
Nu henter vi noget mad, skat.
- I er bare for meget. - Andrea.
Du troede da ikke, vi lod dig rejse uden at sige farvel.
- Hvordan skal jeg kunne rejse? - Fordi du gerne vil.
Jeg troede ikke, det ville være så svært.
Du skal huske de ansigter, Hannah.
For jeg vil fortælle dig om alt det, vi har lavet sammen.
Alt det sjove og alt det triste. Og du skal fortælle dine børn det.
Flere generationer skal høre om vores problemer.
- Det passer ikke, Hannah. - Lyt ikke til hende.
Steve, jeg har noget I bletasken, som du har hårdt brug for.
- Du får en lorteble. - Nej.
- En årsopgave. - Du gjorde det!
Troede du ikke, jeg ville hjælpe dig?
Jo, men jeg tog det til mig, du sagde, så jeg skrev den selv.
- Så smider vi den bare ud. - Nej, din er måske bedre.
- Måske? - Den er I hvert fald tykkere.
- Her, den er til dig. - Nu skal jeg.
Du kommer hen til far. Det skulle du ikke have gjort, Nat.
Men hvis du insisterer.
- Den oprindelige menu fra Peach Pit. - Læs, hvad der står på den.
"Til Andrea. Du har altid været min livret. Kærlig hilsen Nat."
Du har altid et bord her, skatter.
- Tak. - Det var så lidt.
Jeg kommer til at savne jer. I betyder så meget for meget.
David.
Du er den bedste babysitter, så du har bare at besøge os.
- Det skal jeg nok. - Okay.
Farvel, Andrea.
Donna, kan du huske, da vi snakkede om rutsjebanen på Magic Mountain?
De sidste to medlemmer af jomfruklubben.
Jeg tog rutsjebanen, og den var vildere, end jeg troede.
Vær du bare stolt af din beslutning og din karakterstyrke.
Jeg er ikke nogen engel.
Men du er den, der kommer tættest på.
Og dig. Du reddede mit ægteskab.
Nej, det gjorde du selv. Jeg var bare din ven.
Du er den bedste.
Og Kelly, du var hos mig, da jeg traf den sværeste beslutning I mit liv.
- Du traf den rigtige beslutning. - Det ved jeg.
- Vælg ringen, Kelly. Gift dig med ham. - Jeg skal nok give dig besked.
Jeg føler mig som Dorothy, der forlader Oz.
Steve, hvad kan jeg sige?
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig, Andrea.
Jeg kommer til at savne dig. Mine karakterer vil savne dig.
Brandon, du er min bedste ven, og det vil du altid være.
- Jeg vil savne dig. - Jeg vil også savne dig.
Gå til den, chef.
Vi må hellere køre, Andrea.
Ja, vi må af sted. Hvor er maden?
- Maden! - Vi må ikke glemme maden.
- Vi vil savne dig, Andrea. - Også dig, Jess.
- Pas på jer selv. - Vi må hellere køre.
- Vi ses, Andrea. - Vi elsker dig.
- Pas på jer selv, Jesse. - Kør forsigtigt.
Jeg må af sted. En eksamen mere, så er jeg færdig.
Forhåbentlig.
- Vi ses. - Jeg tager hen og afleverer opgaven.
Den, jeg selv har skrevet. Selvom jeg ved, Andreas er bedre.
- Det er det rigtige at gøre. - Vi ses.
Må jeg lige tale med jer?
I har gjort mit liv meget svært de sidste par dage.
Det har ikke været nemt, for jeg elsker jeg begge to.
Selvom I måske ikke tror det.
Brandon, jeg kan ikke tage imod den.
Vent lidt.
Dylan, hav en god rejse. Jeg kan ikke tage med.
Ikke denne gang.
Jeg har truffet et valg, og jeg vælger mig selv.
Jeg håber, I forstår.
Jeg vil elske jer begge to resten af mit liv.